Džodžo Becler
Star deset godina.
Danas postaješ pripadnik Jungvolka
u veoma posebnoj nedelji obuke.
Biće naporno,
ali danas postaješ čovek.
Zaklinjem se da ću posvetiti svu svoju energiju i snagu
spasiocu naše zemlje, Adolfu Hitleru.
Voljan sam i spreman da svoj život dam za njega.
Tako mi bog pomogao.
Da, tako je.
Pa, Džodžo Becleru, šta ti je u glavi?
Um zmije.
A, Džodžo Becleru, kakvo je tvoje telo?
Telo vuka.
Džodžo Becler, koja je tvoja hrabrost? -Hrabrost pantera.
A, Džodžo Becler, koja je tvoja duša?
Nemačka duša.
Da, čoveče. Spreman si.
Adolfe? -Molim?
Nisam siguran da mogu ja ovo.
Was?
Naravno da možeš.
Dobro, jesi malo kržljav i nisi popularan
i ne umeš ni da vežeš pertle iako imaš već deset godina,
ali si, ipak, najbolji i najlojalniji mali Naci kog sam sreo u životu.
A da i ne pominjem to što dobro izgledaš.
Dakle, sad ćeš da izađeš i da se lepo provedeš, važi?
Važi. -Tako treba.
Hajl, meni, čoveče.
Hajl Hitler.
Šta? Pa možeš ti meni hajl bolje.
Hajl Hitler. -Ne...
Samo to izgovori. Bez razmišljanja.
Hajl Hitler.
Ne, previše misliš na to. -Hajl, Hiterler.
Ko je pa taj Hiterler? Znaš li ti uopšte nemački?
Hajl Hitler. -Nije ti dobar taj hajl.
Ovo treba da bude hajl, hajl! -Hajl Hitler.
Hajl Hitler. -Hajl Hitler.
Hajl Hitler. -Hajl Hitler!
E, to je to. Ukapirao si. -Hajl Hitler! Hajl Hitler!
Lepo se provedi! Hajl Hitler! -Hajl Hitler! Hajl Hitler!
Bićeš najbolji. Možeš ti to. -Hajl Hitler! Hajl Hitler!
Hajl Hitler! Hajl Hitler! Hajl Hitler! -Hajl Hitler! Hajl Hitler! Hajl Hitler!
Hajl Hitler!
Hajl Hitler, Jorki.
Hajl Hitler, Džodžo.
Spreman za najbolji vikend u životu? -Spreman.
Idemo.
Hajl! Hajl! Hajl!
Hajl Hitler, momci.
Hajl Hitler!
Jungvolk, dobrodošli na Hitlerjugend vikend obuku.
Na kojoj ćemo od svih vas napraviti muškarce i žene.
Zovem se kapetan Klencendorf.
Možete me zvati kapetan K.
Kapetan K.
Ja. A ovo je podoficir Finkl.
Ovo je Fräulein Ram.
Zdravo. Hajl Hitler, svima.
Malo o meni. Ko sam ja?
I zašto pričam s gomilom balavandera
umesto da predvodim svoje vojnike ka slavnoj smrti? Sjajno pitanje.
Pitam se to svakoga dana, još od "Operacije Sjebi”
gde sam izgubio potpuno zdravo oko u potpuno sprečivom napadu neprijatelja.
Prema mojim nadređenima,
potrebna su oba oka da biste bili funkcionalni deo ratnih operacija.
A mogu li ljudi s oba oka ovo?
Isuse.
U naredna dva dana,
vi, čudovištanca, iskusićete nešto od onog
kroz šta moćna nemačka vojska prolazi svakog dana.
Iako vam se može činiti da naša zemlja gubi
i da nema mnogo nade da ćemo pobediti u ovom ratu,
po svemu sudeći, ide nam baš dobro.
U svakom slučaju, vi dečaci ste dobili Deutsches Jungvolk bodeže.
To je sasvim posebno i vrlo skupo oružje.
Nikad nemojte biti bez njega.
I ne pokušavajte da ubodete jedni druge.
Bez ubadanja!
Ovo je vaš prvi korak ka tome da postanete čovek.
Danas će dečaci biti uključeni u sledeće aktivnosti: marširanje, vežbe s bajonetom,
bacanje bombi, kopanje rovova, čitanje mapa, odbrana od bojnih otrova,
kamufliranje, tehnike zasede,
ratne igre, pucanje i dizanje stvari u vazduh.
Devojčice će vežbati važne ženske obaveze,
kao što su previjanje rana, nameštanje kreveta i kako da zatrudne.
Ja sam Nemačkoj donela 18-oro dece.
Divna godina da se bude devojčica.
Dobro, hajde da počnemo.
Idemo.
Bože, pomozi.
Idemo, idemo, idemo.
Tri, dva, jedan, kukasti krst!
Hajde!
Vuci! Hajde!
Sad ga dokrajči. -Nemoj, ne, ne!
Očnjaci. -Očnjaci, ja.
Zmijski jezik. -Zmijski jezik, ja.
Krljušti.
Ja, krljušti. To je zato što se, nekad davno, jedan Jevrejin pario s ribom.
Arijevci su hiljadu puta
civilizovaniji i napredniji od svih ostalih rasa.
Deco, sad se pripremite.
Vreme je da spalimo neke knjige.
To!
Ti Jevreji su baš strašni, a?
Meni nisu.
Da sretnem nekog, ubio bih ga očas posla.
Očas... posla.
A kako bi znao da je Jevrejin? Možda izgledaju kao mi.
Potražio bih rogove na njegovoj glavi.
A i smrde kao kelj.
Da, zaboravio sam to s keljom.
Zamisli da uhvatimo jednog i damo ga Hitleru.
Tako bi sigurno postali deo njegove lične garde.
Postali bismo njegovi najbolji prijatelji.
Mislio sam da sam ti ja najbolji prijatelj.
Jorki, ti si mi najbolji prijatelj broj dva.
Prvo mesto je rezervisano za Führer-a.
Osim ako ti nisi Hitler skriven u telu malog, debelog dečka...
Ja bih bio zadovoljan drugim mestom.
Mislim da sam ja samo dečko u telu debelog dečka.
Slučaj zaključen.
Kad se nalazite pred neprijateljem i morate da mu okončate život
ko bi od vas imao stomak da to i uradi?
Dobro.
U Hitlerovoj vojsci nema mesta za one kojima nedostaje snaga.
Potrebni su nam okoreli ratnici.
Spremni da ubiju kad god i gde god.
Možete li vi to?
Da. -Ja.
Johanes.
Možeš li ti da ubiješ?
Naravno. Volim da ubijam.
Dobro. Dođi.
Ne plaši se. Dođi.
Dobro.
Ubij ga.
A?
Zavrni mu šiju i ubij zeca.
Ili se možda plašiš?
Ne plašim se, samo...
Odmah.
Stavi obe ruke oko njegovog vrata i zavrni.
Možda zavrišti, ali onda ćemo ga šutirati dok ga ne dovršimo.
Ubij. Ubij.
Ubij. Ubij. Ubij.
Ubij. Ubij. Ubij. Ubij. Ubij.
Ubij. Ubij. Ubij. Ubij. Ubij. Ubij.
Šic! Hajde, beži! -Hej! Hej! Hej!
Dobro obavljeno.
Ti si kukavica.
Kao tvoj otac.
Nije on kukavica.
On se bori u Italiji.
Stvarno? Samo što niko ništa ne zna o njemu već dve godine.
On je kukavički dezerter.
Plaši se, baš kao i ti.
A ti si uplašen kao mali zeka.
Uplašeni mali zeka.
Možda treba i tebi da zavrnem šiju?
Džodžo Zeka.
Džodžo Zeka. Džodžo Zeka.
Jadni Džodžo.
U čemu je problem, mali čoveče?
Zdravo, Adolfe.
Hoćeš li da mi ispričaš šta je bilo to sa zekom?
Šta je to bilo?
Hteli su da ga ubijem.
Žao mi je. Nisam mogao.
Ne brini zbog toga. Baš me briga.
Samo, sad me zovu "uplašeni zeka”.
Neka pričaju šta god hoće.
I o meni su pričali svašta ružno.
"Oh, ovaj tip je ludak.”
"Vidi ga psiho. Pobiće nas sve.”
Odaću ti tajnu. Taj zeka nije kukavica.
Jadni mali zec se svakog dana susreće sa opasnim svetom,
dok traži šargarepe za svoju porodicu, za svoju zemlju.
Moja imperija će biti puna životinja.
Lavova, žirafa, zebri,
nosoroga, oktopoda,
nosopoda.
Možda čak i moćnog zeca.
Cigaretu?
Ne, hvala. Ne pušim.
Da ti dam jedan stvarno dobar savet.
Budi zeka.
Skromni zeka može da nadmudri sve svoje neprijatelje.
Hrabar je, lukav i jak.
Budi zeka.
Džodžo!
Jesi li dobro, Džodžo?
S kim si to pričao?
Ni sa kim.
Mislio sam da plačeš.
Šta si ti? Specijalista za suze?
Ne.
Slučaj zaključen.
A sad je vreme da Džodžo pokaže tim grančicama
ko je pravi plašljivi zeka.
Izvini, o čemu pričaš?
Nije važno.
Džodžo, kuda ćeš?
Da budem zec!
Džodžo Zeka. Džodžo Zeka. Lovi šargarepe. Džodžo Zeka.
Hej, ovo je super. Sad smo kao ljudske antilope.
Dobro, momci. Svako od vas će imati priliku da aktivira i baci bombu.
Ja ću vas lično nadzirati
da ne raznesete sebi oči ili nešto.
Dobro, ko će prvi?
Klaus.
Sranje.
Ne radi to.
Džodžo. Džodžo.
Finkel! Finkel!
Džodžo, Džodžo.
Oh, mein Gott.
Izgleda kao neka Pikasova slika.
Ubiće me njegova majka.
Slatki moj laviću.
Hej, dečko.
Slatki moj laviću.
Zašto si toliko srećna?
Sin ti izgleda kao čudovište.
Hej, nisi ti čudovište.
Uz to, ožiljci će zarasti i vratiće ti se većina pokreta noge.
Samo, nikad neću biti u ličnoj Hitlerovoj gardi.
Dobar si baš takav, kakav si.
Srećna sam što si se vratio kući.
Mama Lavica brine o svom laviću, naročito kada Tata Lav nije tu.
Ili Inge Lavica.
Uhvati zeca za rep, obavij mu ga oko uva,
sve uveži i gurni ga u njegovu rupu.
Dobro, hoćemo li da krenemo?
Mislim da će izlazak iz kuće učiniti čudo za tvoj oporavak.
Ne želim da izađem.
Šta? Ne budi blesav. Naravno da želiš.
Glupo izgledam.
Ljudi će zuriti u mene.
Uživaj u toj pažnji, dečko.
Nemaju svi toliko sreće da izgledaju glupo.
Mene prati to prokletstvo da izgledam neverovatno privlačno.
Sad ćeš da prikupiš hrabrost,
izađeš kroz ta vrata i doživiš neverovatnu avanturu.
Važi?
Važi.
Feldmaršale Džodžo. Ti si glavni.
Spremni da napustimo kuću.
Je li opasno?
Izuzetno.
Hajl Hitler. -Oh, bože.
Hej!
Dobro izgledaš, dečko. -Hajl Hitler.
Frau Becler, prelepi ste kao i obično.
Dobro, jao.
Zbog vas moj sin ne može normalno da hoda i ima uništeno lice.
Ukrao mi je bombu. Samo je uzeo i...
Ja, ja.
Ko će sad da brine o njemu dok ja radim?
Postarajte se da ima posao i da se ne oseća odbačeno. Razumete?
Razumem. Ja, potpuno razumem.
Dobro.
Narode, ovo je Johanes Becler.
Dečko o kojem sam vam pričao.
Sećate se, ukrao je ručnu bombu i sam se razneo,
da bih ja bio ražalovan, zbog nemara.
Sad radim u ovoj kancelariji sa ovom divnom dečicom.
Pa, Džodžo. Siguran sam da ćemo naći nešto za tebe.
Oh! -Ima li neko neku ideju?
Ja. -Narode?
Ja. Ja.
Dobro, potreban nam je neko da šeta klonove.
Mislim i da bi mogao da uručuje ovu novu propagandu
i isporučuje pozive na regrutaciju.
Da li bih ja mogao da budem regrutovan?
Da li bih mogao?
O, da. To je sjajna ideja.
Da, dajem vam apsolutnu dozvolu da pošaljete ovog desetogodišnjaka u rat.
Hoće li neko dati oružje ovom dečku?
Bio bih više nego srećan da se borim na frontu.
Čekaj red, dečko.
Dobro. Evo poziva za regrutaciju, a evo i oružja.
Opa! Hej! Hej! Hej!
Da nije malo... za oružje?
Ne.
Bljak.
Gledaj.
Šta su uradili?
Ono što su mogli.
Idemo.
Hej! Džodžo Zeko!
Oh, pogledaj se.
Ja sam vojnik! Ja idem u rat!
A ti si poštar!
Džodžo Zeka, Džodžo Zeka!
Mama?
Feldmaršal Džodžo se vratio kući.
Mama?
Mama? Vratio sam se.
Mama?
Zdravo.
Šta hoćeš?
Jesi li ti duh?
Naravno. Duh.
Ne teraj me da trčim, dečko.
Previše sam gladna, a znaš koliko volimo ukus krvi.
Izgubio si nešto?
Nisam duh, Johane.
Nešto sam još gore, ali mislim da znaš šta, zar ne?
Znaš šta sam.
Ne. -Da.
Reci.
Reci!
Jevrejka.
Žifeli.
Ne smeš da budeš ovde.
Tvoja majka me je pozvala, što znači da sam njena gošća.
To nije dozvoljeno. -I šta ćeš da preduzmeš, slatko Hitlerče?
Naravno.
Hajde, reci im.
Samo, znaš li šta će se dogoditi ako to uradiš?
Reći ću im da si mi ti pomogao.
Kao i tvoja majka.
Onda ćemo svi biti kaputt.
A ako njoj kažeš da znaš za mene. Makar i samo reč...
Učiniću svetu veliku uslugu i odseći tu tvoju Naci glavicu.
Kapiraš?
Ja.
Mislim da ću zadržati ovo. Lepo je.
Au, ovo je bilo napeto.
Šta da radim? -Iskreno, nemam pojma.
Mislim, možda ih je više.
Možda stotine njih žive unutar tvojih zidova.
Kako je dobila takvu kontrolu?
Sigurno je upotrebila svoje moći.
Kontrola uma.
Oh, uobičajeno.
Jesi li video koliko se brzo kreće? -Da.
Mali, ženski, jevrejski Džesi Ovens.
A sad još ima i tvoj šmekerski nož.
Moj nož!
Da. Kao mali, ženski, jevrejski Džesi Ovens, Džek Trbosek.
U sosu si, prijatelju.
Šta da radimo? Šta da radimo?
Znam! -Znam!
Pregovaraću. -Spalićemo kuću
i okriviti Vinstona Čerčila.
Ili ćemo pregovarati.
Izvinite?
Devojčice
Jevrejčice u zidu?
Ju-hu. Jevrejko?
Dobro, reći ću šta imam, a to je ovo:
Ne plašim te se i mislim da treba da nađeš neko drugo mesto za život.
U redu?
Nije u redu.
Gubi se iz moje sobe.
Baš je nevaspitana, znaš?
To su moja dva Pfennige.
A sad ima dva noža. -Znam!
Kako ćeš da seckaš? -Ne znam!
A ona je još uvek tamo. Ta stvar, ta...
Jevrejka -Da. Jevrejka, tako je.
I šta ćemo da radimo s tom Jevrejkom? -Smisli ti nešto.
Sad sam ja stručnjak?
Prestani da mi nudiš proklete cigarete! Imam deset godina!
Dobro, izvini. Pod stresom sam!
Dobro, budimo ozbiljni.
Ne smeš da kažeš majci inače će ta Jevrejka da ti otkine tvoju Naci glavu,
ali nema razloga da ti ta stvar sa tavana uništava život.
Zapravo, to može da bude naša prednost.
Kako?
Znaš šta ja radim kad neko proba da upotrebi svoje mentalne moći na meni?
Usmerim mentalne moći ka njima.
Sećaš se kad je prošle godine onaj jednoruki pirat, fon Štaufenberg,
probao da me raznese bombom?
Da, preživeo si.
Correctomundo.
Ipak, jedini razlog što sam preživeo, osim što imam bombootporne noge,
što sam nadmudrio starog fon Štaufija.
Pustio sam ga da misli da sam mrtav, iako sam bio apsolutno dobro.
Pretvarajući se da sam mrtav, izvukao sam izdajice na videlo.
Pa, šta ćeš ti da uradiš?
Da se pretvaram da sam mrtav?
Tačno tako. Šta? Ne.
Ne. Hteo sam da kažem sledeće: učini da se oseća bezbedno, a kad spusti gard
ti ćeš biti taj koji ima kontrolu.
Obrnuta psihologija.
Ne komplikuj.
Samo upotrebi uzvratni trik mentalnih moći i sve će biti u redu.
Moram da idem. Večeras imamo jednoroga za večeru kod mene.
Koncentriši se, Džodžo.
Zapamti, Jevrejka koja živi u tvojim zidovima
bolja je od dve Jevrejke koje lete unaokolo svojim šišmiš krilima
dok se spuštaju niz dimnjake i prožidru nedužne Naciste.
I nemoj više da joj daješ noževe.
Tschüss.
Laviću moj, zašto si budan?
Jesi li jeo?
Izvini, izgubila sam pojam o vremenu. Dugo sam šetala i radila nešto...
Šta ćemo s ovim pertlama? Blagi bože.
Jednom ćeš valjda naučiti da ih vezuješ?
Čuo sam je. -Šta?
Koga?
Inge.
Njenog duha.
Oh, baš tužno.
Izgubio si razum.
Posebno tužno za mene, jer sad moram da živim s ludom osobom.
Čuo sam buku. Gore.
Duhovi? Stvarno? Znaš šta si čuo? Pacove.
Da, imamo pacove. Možeš li da veruješ?
Prljave životinje.
Htela sam da ti kažem da ne ideš gore
sve dok ih se ne rešimo, važi? Ne želim da se sad razboliš.
Dobro, mama.
Paziću se tih prljavih pacova.
Gde su nestali prokleti noževi?
Hoćeš li i ti u krevet?
Da. Ubrzo.
Prvo moram nešto da sredim.
Šta to?
Mamina posla.
Dečko, moraš da mi veruješ, u redu? Ja sam ovde šef, ja?
Valjda.
Dobar dečko.
Da, ali samo jednim okom, ovako...
Zamalo.
Ne baš.
Super. Uspeo si.
Ja.
Moraš da budeš tiša.
Čuo je buku ovde gore.
Ako budem morala da biram između tebe i svog sina, ja ću...
Ne znam gde bih te onda poslala.
Jesi li me čula?
On ne sme saznati. Ako on sazna, saznaće i oni.
Mogla bi da mu objasniš. -Ne poznaješ ga.
On je fanatik.
Trebalo mu je tri sedmice da preboli to što mu deda nije bio plavokos.
Znam da je tu negde.
Dečačić koji voli da se igra i trči ti u zagrljaj jer se plaši groma.
Koji misli da si ti izmislila kolač od čokolade.
Na kraju, to je sve što imaš.
Nada... da tvoje jedino preostalo dete nije samo još jedan duh.
Možda smo sad svi duhovi, samo toga nismo svesni.
Možda.
Proživela si više života od mnogih.
Uopšte nisam živela.
Izazivaju te.
Kažu da ne možeš da živiš, da nećeš živeti.
Ako se to obistini, pobedili su.
Do sad oni pobeđuju.
Oni nikad neće pobediti. To je moć koju ti imaš.
Dokle god je neko, negde živ, oni gube.
Nisu te dobili juče, ni danas. Učini da tako bude i sutra.
Hej.
Učini da tako bude i sutra.
Isuse Hriste!
Moraš da se istegneš.
Boli li te ovo?
Da. -Dobro. Bol je tvoj prijatelj.
Uskoro će ti noga biti samo malo deformisana i neupotrebljiva.
Preporučiću još jedan mesec bez škole
zato što tvoje lice može da preplaši ostalu decu.
Nekako je ružno.
Dobro, ko je sledeći?
Džodžo.
Srce, moram da idem.
Vidimo se kod kuće.
Zdravo Kapetane K.
Hej, nije li to Herr Ručna Bomba lično?
Kako noga, dečko?
Prilično je zaceljena.
Sad boli samo 80%.
Šta vi radite?
Nateran sam da učim HJ momke ratovanju u vodi.
Za slučaj da ikad budu morali da se bore u bazenu, znaš?
Smem li da te pitam nešto u vezi Jevreja?
Oh, bože. Zašto?
Šta da radim ako vidim nekog?
Dobro. Ako vidiš nekog, onda to kažeš nama, mi kažemo Gestapou,
oni kažu SS-u, a oni odu i ubiju Jevrejina.
I svakog ko je tom Jevrejinu pomagao.
A pošto su vremena paranoična, verovatno još nekog, za svaki slučaj.
Prilično dugotrajan proces.
Čak i da Jevrejin nekog hipnotiše, kako bi ga primorao da ga sakrije?
Začudilo bi me da se to desi.
Ne, to može da se desi.
Desilo se mom ujaku.
Jevrejin ga je hipnotisao, pa je on postao pijanica i kockar.
I varao je svoju ženu.
I imao je nepristojnu vezu s mojom sestrom.
A onda se utopio u nepovezanom događaju, ali je Jevrejin kriv.
Kako god. Jesi li video nekog Jevrejina?
Nisam siguran da bih to znao čak i da jesam.
Da, ni ja. Kad skinu one svoje smešne šešire, gotovo je nemoguće.
Trebalo bi da neko napiše knjigu o tome.
Onda bi bilo mnogo lakše. -Knjiga bi bila hit.
Ja.
Finkel, dave se. Hajde.
Vidimo se kasnije, čovečuljak.
Dobro, situacija je sledeća.
Ako te odam, bićeš u velikoj nevolji,
a mislim da ti to ne želiš.
Samo, ti bi onda odala moju majku i mene pa bismo mi bili u nevolji,
što ja ne želim.
A ako kažeš mojoj majci da ja znam, onda će te izbaciti,
što ti ne želiš.
A ako kažem majci da ja znam, odseći ćeš mi moju Naci glavu,
što ja, takođe, ne želim.
Dakle, imamo meksičku pat situaciju.
To je obična pat situacija.
Ovde imam neke uslove kojima ti se omogućava ostanak.
"Uslove”? -Da.
Ispričaj mi sve što znaš o jevrejskom narodu.
Važi.
Isti smo kao vi,
samo smo ljudi.
Molim te, shvati ovo ozbiljno.
Zamisli da je to nekakav ekspoze.
Želim da znam sve vaše tajne.
Molim te da se suzdržiš od sedenja na krevetu moje sestre.
Zašto? Njoj nije potreban.
Ne znaš ti ništa o mojoj sestri.
Inge i ja smo bile prijateljice.
Sećam te se.
Bio si zabavan dečkić.
Dosta čavrljanja.
Počni da mi pričaš o tvojoj vrsti.
Očigledno, mi smo demoni koji vole novac.
Je li tako?
Naravno. To svi znaju.
Samo, ljudi ne znaju da smo alergični na hranu.
Sir, hleb, meso.
To bi nas odmah ubilo.
Pa, ako misliš da mi skratiš život, to je najbrži način.
Kolači su, takođe, smrtonosni.
Baš smešno.
U svakom slučaju, nema dovoljno hrane za tebe, tako da ne znam šta ćeš.
Tvoja majka je uspela da mi nabavi malo hleba.
Ona je dobra. Ponaša se prema meni kao prema ljudskom biću.
Ali ti to nisi. Nisi pravo ljudsko biće.
Jesi li ti?
Kako se usuđuješ, Jevrejko?
Ti si slaba kao... trepavica,
a ja sam potomak Arijevaca.
Moja krv je boje crvene ruže.
Oči su mi plave poput...
Oslobodi se.
Oslobodi se, veliki Arijevče. Nema slabih Jevreja.
Ja sam potomak onih koji su se rvali s anđelima i ubijali divove.
Nas je odabrao Bog.
A vas je odabrao jadni čovečuljak koji ne može ni brkove da pusti kako treba.
Viša rasa, a?
I? Kako ide s onom Jevrejkom na spratu?
Neće da priča sa mnom.
A-ha. Pa, ti si Naci.
Valjda.
Biće teže nego što sam mislio napisati ovu knjigu.
Šta radi? Spaljuje nešto?
Šta spaljuje?
Šta to spaljuješ? -Ne može da te čuje.
Šta to spaljuješ?
Zašto si toliko srećna?
Stvari se menjaju.
Saveznici su zauzeli Italiju.
Francuska je sledeća i rat će ubrzo biti gotov.
Dođavola! Zašto si srećna zbog toga?
Zar toliko mrziš svoju zemlju?
Ja volim svoju zemlju. Mrzim rat.
Besmislen je i glup i što pre dođe mir, to bolje.
Oh, rat će se završiti.
Sravnićemo sa zemljom naše neprijatelje,
a kad budu uništeni, njihove grobove ćemo koristiti kao toalet.
Dobro, dosta s politikom.
Večera je ničija zemlja. Ovaj sto je Švajcarska.
Hajde da jedemo.
Ne jedeš.
Ne. Nisam gladna.
Možda budem jela kasnije.
Za sad ću samo da konzumiram ovo grožđe.
A ja sam večeras baš gladan.
Možda ću prvo da pojedem tvoje.
Ne želim da se baci.
Kako si proveo dan, Johane.
Tumarao sam besciljno, budući da sam deformisani dečak bez razloga da živi.
Ti nisi deformisan.
Lice mi izgleda kao mapa grada, ženo.
Ne verujem da to možeš da razumeš.
Da mi je otac tu, on bi razumeo.
E pa, nije.
Znam. Zato sam zaglavio s tobom.
Hoćeš svog tatu, je l'?
Da, hoću.
Stvarno? -Stvarno.
Dobro.
Da više nikad nisi pričao tako sa svojom prokletom majkom.
Pole, šta se desilo?
Pole?
Drao sam se na malog.
Šta? Izvini mu se.
Izvini, mali.
Šta?
Kakvo ti je to izvinjenje?
Izvini, mali.
Džodžo...
Znam da ti nedostajem,
ali pokušavam da promenim ovaj svet.
Dok ne budem tu,
molim te, brini se o mojoj Rozi.
Možeš li?
Da, tata.
Hvala.
Radi sve što može.
Oh, bože. Imamo baš dobrog dečka, je l' da?
Ovo je baš dobro.
Podseća me kad sam plesao s Rozi u "Crvenom salonu”.
Sećaš li se, dušo?
Naravno da se sećam, srce.
Hej, nemoj samo da sediš, dečko.
Dođi.
Pleši s tatom i mamom. Hajde.
Želim da nacrtaš gde Jevreji žive.
Gde jedete, spavate i gde Kraljica Jevrejka polaže jaja.
Stvarno si kreten.
Hajde, čeka nas mnogo posla.
Ispričaj mi o svojoj porodici.
Pričaću ti o Jevrejima, ali nemaš prava da znaš o mojoj porodici.
Potrebna mi je široka slika.
Zašto provodiš vreme sa mnom? Zar nemaš prijatelje?
Imam, Jorkija.
Jorkija? -Između ostalih.
Ali ti nemaš nikog.
Imam Nejtana.
"Nejtana”? Ko ti je pa to?
Verenik. Imam njega. -Gde je on?
U pokretu otpora.
Zaprosio me je na obali reke.
Kleknuo je, kao pravi gospodin, i recitovao Rilkeove stihove.
Pošto sam rekla "da”, plesali smo celu noć.
Džonjam...
Ko je Rilke?
Veliki pesnik. Nejtanov omiljeni.
Oh, Nejtanov omiljeni? Super.
Doći će da me spasi, a onda ćemo živeti u Parizu.
Napustićeš Nemačku zauvek?
Ona je prva mene napustila.
Pa... Nisi nam ni potrebna.
Tvoj glupi dečko i ti možete da začepite
i odete da živite u toj prokletoj zemlji sireva, puževa i bageta.
De, de... Krivo ti je što ti nemaš devojku.
Imam previše obaveza da imam devojku.
Jednog dana ćeš imati vremena.
I onda nećeš misliti ni na šta drugo.
Upoznaćeš nekog i provesti sve svoje dane
maštajući o trenutku kad je opet budeš imao u svom naručju.
To je ljubav.
Budalaština. -Gotovo.
Rekao sam ti da nacrtaš gde žive Jevreji,
ovo je samo glupi crtež moje glave.
Da. Tu živimo.
Rilke. Rilke. Rilke.
Gde si ti tupane što pišeš pesme?
Da. Dobro razmišljaš, Zeko.
Upotrebićemo sve ove knjige da napravimo lažni pod kroz koji će ona propasti,
pravo u jamu punu pirana, lave i šunke.
Neće ni shvatiti šta je snašlo.
Ćut' ti. Ti mene ućutkuješ?
Hajde da uzmemo knjigu i idemo. Biblioteke su tupave.
Da, to što sad radimo je baš dobra ideja.
Da ima srce, ovo bi joj ga pocepalo nadvoje.
Imam nešto da ti kažem.
Našao sam staro pismo tvog verenika Nejtana. Naslovljeno je na tebe.
O čemu to pričaš? -Sad ću da ti ga pročitam.
"Draga Elsa, teško mi je što ti ovo kažem, ali više ne želim da te ženim.
Našao sam novu ženu. Smejemo se i ljubimo s jezikom.
Kao što to Rilke, moj omiljenik pesnik, kaže:
'U ljubavi treba vežbati samo ovo: puštati jedno drugo da ode.'
Zato, zbogom i izvini što te puštam.
Od Nejtana, tvog bivšeg verenika.
PS. Nisam stvarno u pokretu otpora.
Lagao sam.
Sad sam nezaposlen i prilično debeo.”
Nemoj da otvoriš vrata.
Zaboravio sam da postoji još jedno pismo.
"Draga Elsa...
Samo sam hteo da znaš da sad ne želim da raskinem s tobom.
Predomislio sam se, jer ne želim da se ubiješ zbog mene,
kao što je to nekoliko devojaka već uradilo i bilo je baš stresno.
Potrebno mi je da ostaneš živa.
Hvala bogu što o tebi brine taj dečko,
za koga moram da priznam da je izuzetan mladić, zreo za svoje godine.
A i vrlo je hrabar.
Hajde da se nekad ipak venčamo,
iako sam stvarno nezaposlen i nema ničega za mene.
Tvoj Nejtan.”
Betoven. -Ajnštajn.
Bah. -Geršvin.
Brams, Vagner, Mocart.
Muzičari, je li to sve što imate?
Rilke.
Da, naravno. Tvoj omiljeni. Rilke, majka Jevrejka.
Onda, Ditrih.
Hudini
To je nemoguće.
Veruj mi, batice.
Upitaj Pisaroa, Modiljanija, Mena Reja, Gertrudu Štajn,
G. Mojsija i kralja svih, Isusa Hrista. Amin.
Sad samo lupetaš neka stara imena.
Nisam čuo ni za kog od njih i dosta mi je.
Hej.
Ako nađeš još neko onakvo pismo, hoćeš li da mi kažeš?
Naravno.
Dobro.
Ćao.
Ove obale su nekad bile pune zaljubljenih.
Bilo je pesama i plesa.
Romantike.
Sad nije vreme za romantiku.
U ratu smo.
Uvek je vreme za romantiku.
Jednom ćeš upoznati nekog posebnog.
Zašto mi to svi govorite?
Ko još ti je to rekao?
Svi.
U svakom slučaju...
To je glupa ideja.
Ti si glup.
Ljubav je nešto najjače na svetu.
Mislim da bi trebalo da znaš da je metal nešto najjače na svetu.
I da ga blisko slede dinamit i, potom, mišići.
Pored toga, ne bih ni znao čak i da je sretnem.
Iznenađenje!
Pertla ti je opet odvezana.
Oh, Džodžo.
Znaćeš kad se to dogodi.
Osetićeš.
To je bol.
U dupetu, verovatno. -U stomaku.
Kao da si pun leptirića.
Bljak. -Da, "bljak”.
Hajde, Šitleru. Idemo.
Hej! -Šta bi s tobom?
Brinem, čoveče. Pijan si? Opet?
Hajde.
Bože. -Možeš li da ih odvežeš, molim te?
Stvarno si se udebljao.
Ja nisam...
Znaš šta? Da te ostavim ovde?
Ne. -Doći ću po tebe sutra.
Može? Šta kažeš na to? -Ne, mama. Mama!
Reši to sam, dušo.
Ne! -Čekam te kod kuće.
Vidimo se ujutru. -Mama, mama!
Rasteš previše brzo.
Ne bi trebalo da desetogodišnjaci slave rat i pričaju o politici.
Trebalo bi da se vereš po drveću i padaš s njega.
Ali Führer kaže da ćemo, kad pobedimo, mi dečaci vladati svetom.
Reich umire.
Izgubićemo rat i šta ćeš onda?
Život je dar.
Moramo da ga proslavljamo.
Moramo da plešemo, da pokažemo Bogu da smo zahvalni što smo živi.
Ja da plešem, neću.
Ples je za ljude koji su bez posla.
Ples je za ljude koji su slobodni.
To je bekstvo iz svega ovoga.
Pa, slobodno otpleši do kuće.
Ja ću biciklom.
E, nećeš, vala.
Niko me ne može zaustaviti.
Dobro došli kući, momci!
Sad idite kući i poljubite svoje majke!
Danas, nažalost, nema vesti od Nejtana.
Sigurno radi nešto fantastično. Recimo, čita knjigu ili pušta bradu.
U čemu je problem?
Hoćeš da ti pričam o Jevrejima?
Baš me briga.
U početku, živeli smo u pećinama.
Duboko u središtu zemlje. -Stani.
Strašna mesta puna čudnih i divnih stvorenja koja su imala zajedničko jedno.
A-ha. Krali su vrhove penisa?
Ne, kretenu.
Voleli su umetnost. -Nisu odsecali penise?
Hoćeš li da čuješ priču ili ne?
Možeš da nastaviš, ali znam da je ono s penisima tačno.
Rabini ih koriste kao čepiće za uši.
Idemo dalje.
Nakon mnogo godina razvijanja magije i čini,
polako smo prešli iz pećina u gradove.
Neki od nas su ostali u pećinama iako u telima životinja.
Kao neki "blobovi”?
Da ti ih nacrtam.
Evo.
Bilo bi bolje u boji.
A gde su rogovi?
Ispod kose.
Gde su tvoji?
Još sam mlada.
Počnu da rastu kad napuniš 21.
Danas živimo s običnim ljudima,
ali često preuzmemo nečiju kuću i visimo s tavana kad spavamo.
Kao slepi miševi.
Ah, da. Još nešto. Umemo da čitamo tuđe misli.
Oh, bože?
Svačije misli?
A misli Nemaca?
Ne.
Glave su im previše zablokirane da bismo mogli da uđemo.
Naš pravi jezik zvuči poput pesme ptica.
I privlače nas svetlucave stvari.
Kristali, staklo i zlato.
"Prihvlače ih svetlucave stvari.”
Ali i ružne stvari.
Jevreji vole ružnoću.
I to smo učili u školi.
Volite ih, je li tako?
Ružne stvari.
Zdravo.
Izgleda da se vas dvoje baš lepo slažete.
Samo sam proveravao je li još živa.
A što te to briga? -Nije me briga.
Nego, ne želim mrtvaca u kući.
Da li bi se tebi to dopalo? -Bio bih oduševljen.
Još mrtvaca u mojoj kući, molim.
Vidi, sve to vreme koje vas dvoje provodite zajedno
čini da se ja osećam vrlo neprijatno.
Prvi si ti to predložio.
Stvarno?
Da. -Oh, da. Jesam.
Uz to, to je zbog knjige.
Oh, bože. U pravu si.
Izvini. Postupio sam naopako?
Sad je naopako, je l' da?
Ne bi trebalo da bude naopako između nas.
Ništa od ovog ne bi trebalo da bude naopako.
Dobro sam. Samo sam umoran. Hoću da legnem.
Ja, grejao sam ti krevet.
To rade pravi prijatelji.
Hej, šta kažeš za ovu uniformu?
Nisam siguran za ovaj brič. Da li da bude veći?
Super izgledaš. -Hvala.
Slušaj, Džodžo. Smem li da ti dam stvarno dobar savet?
Kad otkriješ šta joj se mota po glavi
i kad vidiš da pokušava da se zavučeš u svoj um,
u svom umu moraš da odeš na drugu stranu.
Razumeš šta hoću da kažem?
Ne dozvoli da te stavi u mentalni zatvor.
To je, dragi Džodžo,
nešto što se nikad ne može i ne sme dogoditi Nemcu!
Ne dozvoli da neko šefuje tvom nemačkom mozgu!
Neću joj dozvoliti da šefuje mom nemačkom mozgu, mein Führer.
Potrudi se.
Sad,
mislim da imaš mnogo dobrih informacija u svojoj knjizi.
Vreme je da ih pokažeš svetu. Šta misliš o tome?
Ja.
Adolfe?
Da li misliš da sam ružan?
Da.
Je li zaspao?
Drugačiji je.
Nešto sumnja. Misli da ovde gore živi Ingin duh.
Podsećaš me na nju. Zaista.
Volela bih da sam mogla da vidim kako odrasta u ženu.
Umesto toga, moram da gledam tebe.
Ne znam ništa o tome kako je biti žena.
Je li to, to?
Piješ vino?
Naravno. Piješ.
Šampanjac ako si srećna.
Šampanjac ako si tužna.
Voziš auto.
Kockaš se ako želiš.
Imaš dijamante.
Učiš kako se puca.
Putuješ u Maroko.
Nalaziš ljubavnike.
Zagorčavaš im život.
Gledaš tigra u oko.
I veruješ bez straha.
To znači biti žena.
Kako se to radi?
Kako znaš da nekome možeš da veruješ?
Tako što mu veruješ.
Laku noć.
Sve to drugo...
Jesi li to radila?
Znaš... Išla u Maroko i ostalo?
Ne.
Nikad nisam pogledala tigra u oko.
Finkel, hteo sam da kažem da nam trebaju psi nemački ovčari kad bude napadnut grad,
a ne stvarni nemački ovčari.
Vodi ih odavde.
Vodi ih odavde!
Odmah! Odmah! -Krenite, molim. Krenite.
Hvala, hvala.
Izvini što sam vikao na tebe. -Baš sam glup.
Ne. Glupo je ime za psa. Trebalo je da ja budem jasniji.
Odlično obavljaš svoj posao. -Danke.
Hej, dečko.
Kako mogu danas da vam pomognem, Gospodaru Becler?
Šta ima? Hajde sa mnom.
Ako bi neko predao nekog Jevrejina, da li bi za to dobio orden ili tako nešto?
Jevreji, Jevreji, Jevreji... Još se baviš tim ljudima?
Znaš da pripremam grad za nadolazeću invaziju?
Pokušavam da isplaniram odbrambenu strategiju.
Imam Amerikance na zapadu, Ruse na jugu.
Jednom je moj prijatelj sreo Ruse i oni su ga pojeli.
Koga predstavljaju orasi?
Orasi su samo orasi, dečko.
O čemu si hteo da pričamo?
Mnogo učim o Jevrejima.
Jeste li znali da Jevreji mogu da čitaju misli jedni drugima?
A kad spavaju vise s tavana, kao slepi miševi.
Fascinantno. Kako si došao do tih informacija?
Istraživao sam.
Pišem knjigu.
Čestitam. Kako se zove?
"Evo te, Jevrejine.”
To je ekspoze o Jevrejima.
Mogao bi da je nazoveš i "Ko ste vi, Jevreji?”
Ili "Jevrejske informacije”?
Oh, baš imaš sjajnu maštu.
Ali to je stvarno.
Ja. Naravno da je stvarno.
Kad sam bio tvojih godina, imao sam izmišljenog prijatelja Konija.
Mokrio bi u moj krevet dok bih ja spavao. Stalno me uvaljivao u nevolje.
Hej, dođi.
Možda bi voleo da vidiš na čemu radim.
Kao deo naših priprema za invaziju, redizajniram svoju uniformu.
Obrati pažnju na perje za aerodinamičnost, blještavu boju da zaseni neprijatelja
a čizme su obična dekoracija.
A ovo...
Ovo je mitraljez s radio-aparatom,
koji emituje dosadnu muziku da obeshrabri neprijatelja.
Za sve ovo su zaštićena autorska prava. -Što znači da ne smeš to da kopiraš.
Ja. Nemoj da ti tako nešto padne na pamet.
Deca mi kažu da se tvoj otac bori daleko odavde.
Znači, sad si ti glava kuće. Kako ide?
Nije loše.
Ja?
I koje poslove imate danas za mene? -Imamo jedan.
Neću te lagati, malo je korak unazad u odnosu na to šta si do sad radio,
ali sad su nam svi potrebni.
Metal za Hitlera!
Šerpe, lonci i poklopci za ratne napore!
Evo ga metalni čovek, traži šerpe i poklopce
Metal za Hitlera!
Vijci i zavrtnji!
Šerpe, lonci i poklopci!
"Oslobodi Nemačku.”
Džodžo?
Jorki? -Zdravo.
Sad si vojnik?
Na usluzi.
Ali imaš samo 11 godina.
Znam.
Smem? -Da, naravno.
Je li to papir?
To sam i ja prvo pomislio, ali samo liči na papir.
To je najnoviji materijal koji su stvorili naši vrhunski naučnici.
Zadivljen sam.
Hej, Jorki.
Uhvatio sam Jevrejina. Pravog.
Jevrejina?
Video sam neke koje su uhvatili u šumi prošlog meseca.
Lično, nije mi jasno čemu tolika frka.
Uopšte nisu strašni i izgledaju obično.
Gubim vreme.
Moram da idem.
Ćao.
-Oh, bože.
Toliko je teško trčati u ovome.
Našao sam ove.
Uzmi ih. Verovatno su pokvarene.
To ne znači ništa.
Možda bi mogla da nacrtaš nešto za moju knjigu.
Mogla bih ponovo da nacrtam tebe.
Niko ne želi da gleda slike bogalja.
Teško da si ti bogalj.
Uz to, pravi umetnici i ne vide tako nešto.
Hoćeš da kažeš, slepi umetnici.
U redu je.
Samo moram da se pomirim da ću biti od onih koji nikad neće poljubiti devojku.
Bićeš ti ljubljen, Džodžo.
Hoćeš da te ja poljubim?
Dobro.
Dve stvari.
Stvar broj jedan:
Nezakonito je da se Nacisti i Jevreji druže kao ti i ja,
a kamoli da se ljube.
Stvar broj dva:
To bi bio poljubac iz sažaljenja, a to se ne računa.
Nisi ti Naci.
Pun sam kukastih krstova.
Rekao bih da je to prilično jasan znak.
Nisi ti Naci, Džodžo.
Ti si desetogodišnji dečko koji voli kukaste krstove
i oblači smešnu uniformu i želi da bude deo kluba,
ali ti nisi jedan od njih.
Dobro.
Složimo se da se ne slažemo.
Važi?
Ja nisam Naci.
Prljava Jevrejka.
Hajde. Sakrij se.
Požuri. Idi.
Hajl Hitler.
Dozvolite da se predstavim.
Ja sam kapetan Herman Dirc iz folkenhajmskog Gestapoa.
Sa mnom su Herr Miler, Herr Junker, Herr Klum i Herr Froš.
Smemo li da uđemo?
Mnogo vam hvala.
Hajl Hitler. -Hajl Hitler.
Hej, Džodžo!
Hej, ljudi!
Drago mi je što vas vidim!
Pukla mi je guma na biciklu, pa sam morao da ga nosim.
Kapetane Klencendorf.
Hajl Hitler. -Hajl Hitler.
Fredija Finkla poznajete.
Hajl Hitler. -Hajl Hitler.
Pa, jesam li nešto propustio?
Ne, ne. Samo smo "hajlhitlerovali” dečaku, a onda smo "hajlhitlerovali” vama
i, na kraju, "hajlhitlerovali” Frediju Finkelu,
a sad smo u sred rutinske provere.
Šta vas dovodi ovamo, kapetane?
Bili smo u prolazu,
pa smo pomislili da ostavimo neke pamflete za dečka.
Radi za nas.
Znači, tako. -Ja.
A vi? -Znate kako je.
Svakog danas nas poneko pozove. "Halo, je li to Gestapo?
Mislim da se iza mog frižidera krije neki komunista."
A kad odemo da proverimo, iza je samo buđ.
Dakle, vrlo slično.
Sve je to deo posla.
E, ovo je dečija soba po mom ukusu.
O, da.
Evo ga.
Možda ste tvoji drugari i ti čuli glasine da Hitler ima samo jedno jaje.
To su budalaštine.
On ima četiri jaja.
Znači, volontiraš u Hitlerjugend-u?
Da.
Baš lepo.
Voleo bih da više mladića deli tvoj slepi fanatizam.
Šta je sad s tim tupsonima?
Da odemo gore i vidimo, važi?
Znaš li gde ti je majka?
Ne.
Mislim da je u gradu.
Provodi li mnogo vremena kod kuće?
Prilično je zauzeta.
Stvarno?
Drago mi je što vidim da nosiš svoju... jugend uniformu,
ali...
gde ti je nož?
Uvek moraš da nosiš svoj DJ nož. Gde ti je?
Ostavio sam ga... -Ovde je.
A ko si ti?
A ko si ti? I šta radiš u mojoj kući?
I ti živiš ovde?
Ja sam njegova sestra, Inge.
Hajl Hitler.
-Hajl Hitler.
Nisam znao da imaš sestru, Johane.
Ponekad bi više voleo da sam mrtva.
Nije li tako, Frankenštajnčiću?
De, de. Nema potrebe napadati njegov fizički deformitet.
To je rana iz rata.
A zašto je kod tebe njegov nož?
Branim svoju sobu, jer on stalno hoće da uđe.
A šta to tamo kriješ?
Devojačke stvari, znate.
Smem li?
Naravno.
Vidite, bavimo se ogromnim brojem prijava,
optužbi i opštih istraga.
Naravno da smo zainteresovani za kriminal
i anti-partijska osećanja,
ali imamo i još jednu veliku brigu, "Zlatokose‟.
Šunjaju se. Jedu tuđu hranu.
Spavaju u tuđim krevetima.
Baš nepristojno.
Verovatno bih mogao da vidim vaša dokumenta, zar ne?
Dokumenta, gđice Becler. Brzo, molim. Nemamo čitav dan.
Da, naravno.
Koliko imaš godina na ovoj fotografiji?
Stare su tri godine.
Dakle, 14.
Datum rođenja.
Prvi maj
1929.
Ispravno.
Hvala, Inge.
I nabavi novu fotografiju. Na ovoj izgledaš kao duh.
Stani.
Šta je...
ovo?
"Evo te, Jevrejine‟.
Reci mi, ko je ovo napravio?
Ja.
To je ekspoze o Jevrejima.
O tome kako misle, ponašaju se, izgledaju.
Biće to poklon za Führer-a.
Ljudi, ovo morate da vidite.
Vidite ovo. Ima rep.
Jedan od njih visi naglavce kao slepi miš.
Ovo ovde je crtež njihovih glava.
A ko upravlja njihovim mozgovima?
?avo.
Zabavno je jer je istinito.
Oh, vidi ovog malog, glupog Jevrejina.
Evo ih i sa rogovima.
A šta je ovo?
"Umri, Nejtane. Umri.‟
"Kako ubiti Nejtana?‟
Nejtana muče zmije. Bodu ga štapovima.
Ispaljuju ga iz topa i nazivaju ružnim imenima.
Da.
Nejtan zgažen točkovima starinskog bicikla,
Ko je Nejtan, molim?
Neki dečak.
Nejtan pečen na lomači.
To me podseti... Moramo da se vratimo da...
Sećate se? Ostavili smo onog tipa da visi. -Ja. Ja.
Hvala za ovo, ulepšala si mi dan.
Nadam se da ćeš nastaviti.
I, naravno,
ako primetite išta sumnjivo, samo pozovite.
Prijatan dan.
Hajl Hitler.
Drago mi je što smo se upoznali, Inge.
Ostani kod kuće, Džodžo.
Staraj se o svojoj porodici.
Staraj se o ovom nožu.
Elsa, prevarila si ih.
Sedmi maj.
Šta?
Rođena je sedmog, a ne prvog.
Pomogao nam je.
Vratiće se.
Otkriće da je mrtva, a onda sam ja mrtva.
Niko zapravo ne zna da je Inge mrtva.
Mogla bi da budeš ona.
Sve ću ispričati mami kad se vrati.
Da te poznajem i da smo prijatelji.
Jevreji i Nacisti nisu prijatelji.
Čoveče, ovo je bila potpuna katastrofa.
Hoćeš da objasniš?
Ona nije...
Ne izgleda da je loša osoba.
Počinjem da sumnjam u tvoju lojalnost meni i partiji.
Ti sebe nazivaš patriotom?
A gde je dokaz?
Nemački vojnik se rađa iz potrebe.
Nemačka zavisi od strastvenosti tih mladih ljudi.
Strastvenosti i spremnosti da se pogine za Otadžbinu
uprkos uzaludnih napora savezničkih profitera
koji trapavo šalju svoje loše pripremljene vojnike u vučju jazbinu.
Oni posvećeni koji se odlučno suprotstave neprijatelju
biće zauvek urezani u nemačko pamćenje.
Na tebi je da odlučiš hoće li te pamtiti
ili ćeš nestati netragom
poput beznačajnog zrna peska u pustinji nebitnosti.
Da pojednostavim...
Saberi se i sredi prioritete.
Imaš deset godina, Džodžo.
Ponašaj se u skladu s tim.
Ne.
Jesi li znao?
Nije mi pričala...
Samo je govorila da radi sa svojim prijateljima
i da je tvoj otac nekako uključen izdaleka.
Ne. On se bori u ratu.
Rekla je da će se vratiti čim se rat završi.
Nije htela ništa da ti kaže iz očiglednih razloga.
Zato što me je mrzela.
Zato što sam Naci.
Ja sam neprijatelj.
Nije htela da znaš nešto što bi te uvuklo u nevolju.
Ali sad nemam ništa.
Nikoga.
Ja sam poslednji put videla svoje roditelje na stanici.
Ubacivali su ih u vozove.
Pobegla sam.
Polako sam našla put nazad do grada.
Sakrio me je prijatelj mog oca.
Zatim drugi prijatelj, pa prijatelji prijatelja.
Sve dok me tvoja majka nije primila.
I za sad sam još uvek ovde.
Ali moji...
Moji roditelji su otišli onamo odakle se niko ne vraća.
Šta ćeš prvo uraditi kad budeš slobodna?
Plesaću.
To je to. To je to. Požuri.
Jorki?
Džodžo!
Oh, bože.
Džodžo.
Koliko si mi nedostajao.
Žao mi je zbog tvoje majke.
Ne znam ni sam koliko sam plakao kad sam čuo šta se desilo.
Šta se tamo dešava?
Rusi, Džodžo. Stižu.
I Amerikanci sa druge strane.
I Engleska i Kina i Afrika i Indija.
Čitav svet dolazi.
Pomozi mi s ovom municijom.
A kako mi stojimo?
Užasno. Naši jedini prijatelji su Japanci.
A, među nama, ne izgledaju nimalo Arijevski.
Sećaš se one Jevrejke o kojoj sam pričao? -O, da.
Još je imam.
Sad mi je, praktično, devojka.
O, Džodžo. Blago tebi. Devojka.
Samo, znaš. Jevrejka je.
Sad ima važnijeg za brigu, Džodžo.
Rusi su tamo negde,
a oni su gori od svih.
Čuo sam da jedu bebe i imaju seks sa psima.
Mislim, to je baš loše, je li tako?
Seks sa psima?
Da. I Englezi to rade.
Moramo da ih zaustavimo pre nego što nas pojedu i pojebu sve naše pse.
To je skroz ludo.
A sad je i Hitler otišao. Ostali smo sasvim sami.
Šta?
Nisi čuo?
Mrtav je.
Digao je ruke od svega i razneo si mozak.
Ne.
To je nemoguće.
Razneo skroz.
Svoj mozak.
Ispostavlja se da je mnogo toga krio od nas.
Da je radio nešto baš ružno iza svačijih leđa.
Nisam siguran da smo odabrali ispravnu stranu.
U redu je. Dođi ovamo. U redu je.
Vidiš onog Amerikanca tamo? Samo ga zagrli. Idi! Trči! Idemo.
Jorki! Jorki, sjajne vesti.
Upravo si unapređen. Dobio si svoj pištolj.
Samo idi i ubij svakog ko ne izgleda kao mi.
Dobro. -Tako je.
Džodžo, gde ti je uniforma?
Evo, obuci ovu bluzu da znaju da ne pucaju u tebe.
Moramo ubiti sve što vidimo.
Za Hitlera.
Crkni, đavolsko đubre.
Crkni!
Zbijte redove!
Ovuda.
Ovde su!
Amerikanci!
Hajde.
Ne puštaj ga. -Iza vas, kapetane.
Ovuda. Hajde!
Hej, ljudi! Ura!
Vodite zatvorenike.
Držite zatvorenike u redu.
Brzo. Brzo!
Hej!
Šta?
Ne razumem.
Kreći!
Ustaj, prokleto pseto.
Kapetane K.
Zdravo, dečko.
Vidi ovaj haos, a?
Šta se dešava?
Histerija, druže. Došli smo do kraja.
Žurka je gotova. -Ne, ja nisam kao oni.
Plašiš se? Nemoj. -Ne, molim vas.
Pogledaj me. -Ne, ne.
Žao mi je zbog Rozi. Bila je dobra osoba.
Zaista dobra osoba.
U redu?
Hej, u redu je, dečko.
Hteo sam da ti kažem još ranije, knjiga ti je stvarno dobra.
Ja, izvini što sam joj se smejao.
Veoma je kreativna.
Daj da te pogledam.
Dobro izgledaš.
Dobar si ti dečko.
Sad idi kući i čuvaj onu tvoju sestru.
Važi?
Gubi se. Gubi se, Jevrejine.
Hej, šta se to dešava? -Gubi se.
On je Jevrejin. -Ućuti.
Znaš ovog Nacistu?
Pomogao nam je. -Ne znam ja tog prljavog Jevrejina.
Ne, ne...
Gubi se, Jevrejine. -Hej, hej.
Začepi, Naci.
Ne! Ne! Ne! -Idi odavde. Idi kući.
Ne! Ostavite ga na miru! -Idi kući!
Ne!
Pusti me! -Idi odavde.
Idi kući!
Džodžo?
Jorki!
Hvala bogu.
Mislio sam da si mrtav. -Ne. Izgleda da ne mogu da umrem.
Idem kući kod mame.
Treba mi da me mazi.
Više ništa nema smisla.
Ja. Znam. Nije dobar trenutak da se bude Naci.
Hej.
Sad kad je rat gotov, bar ćete tvoja devojka i ti biti slobodni.
Sad može da ode.
Nešto nije u redu?
Moram da idem.
Dobro. -Izvini.
Vidimo se.
Zdravo, vratio sam se.
Šta se dešava napolju?
Gde napolju?
Napolju, tupane.
Džodžo, šta se dešava?
Je li bezbedno da izađem?
Džodžo, je li bezbedno?
Smem li da izađem?
Ne.
Ne možeš da odeš.
Zašto?
Moraš da ostaneš ovde...
Ko je pobedio?
... sa mnom.
Džodžo, ko je pobedio u ratu?
Mi.
Nemačka je pobedila u ratu.
Žao mi je.
"Draga Elsa,
Znam da ti je sad teško
i da želiš da se predaš,
ali moraš nastaviti.
Moj dobar prijatelj Džodžo i ja smo smislili plan tvog bekstva.
Molim te da ga poslušaš.
Pomoći će ti da odeš odatle.
Onda možeš da dođeš da živiš sa mnom u Parizu.
Ne brini za Džodžoa.
Biće on dobro.
Vidimo se u Parizu.
Nejtan.‟
On je mrtav. -Molim?
Nejtan.
Umro je prošle godine.
Od tuberkuloze.
Pa...
To je baš čudno. Ko je onda pisao sve ovo?
Hvala ti, Džodžo.
Bio si toliko dobar prema meni.
Pa, reč je o tome da te volim.
Znam da o meni misliš kao o svom mlađem bratu i to je u redu.
Ionako si previše stara.
Samo...
Čoveče, što je ovde vruće.
I ja tebe volim.
Kao mlađeg brata. -Kao mlađeg brata.
Slušaj, lažni Nejtan i ja smo našli način da pobegneš.
Možda možeš da veruješ svom mlađem bratu?
Možda.
Onda dobro.
Prvo, spremi svoje stvari.
Odlazimo.
Džodžo Becler
Star deset i po godina.
Danas,
uradi sve što možeš.
Kuda, koji kurac, misliš ti da odeš?
Napolje. -Napolje?
E, vala, nećeš.
Ostaćeš ovde i reći mi šta se tačno dešava
između tebe i one stvari na tavanu.
Ta "stvar‟ je devojka.
Zaljubljen si u nju, zar ne? -Da.
Priznaj. -Već jesam.
Znao sam!
Nikad to neće uspeti.
Neće. Previše je stara za tebe, a ti si previše ružan.
Znaš da će te napustiti. Znaš to, zar ne?
Evo šta će se dogoditi, govance jedno.
Stavićeš ovo, razumeš?
Zaboravićeš tu odvratnu jevrejsku kravu gore
i vratićeš se meni, gde ti je i mesto.
U redu?
Stavi ovo.
Posle ćemo se pretvarati da se ništa od ovog nije desilo.
Razumeš?
Nećeš da mi hajl?
Hajde. Za stara dobra vremena?
Hajl mi, dečko. -Neću.
Hajl mi. -Ne.
Daj mi mali hajl. Samo jedan hajlić? Molim te.
Jebi se, Hitleru.
Idemo.
Oh, čekaj.
Spremna?
Da.
Je li opasno napolju?
Izuzetno.
Uspeli smo.
Verovatno sam to i zaslužio.
Šta ćemo sad?
PUSTI NEKA TI SE SVE DOGODI
LEPOTA I STRAHOTA
SAMO NASTAVI
NIJEDNO OSEĆANJE NIJE KONAČNO.
RAJNER MARIJA RILKE
Prevod: Nenad Cvetičanin